58 e. Kr. Den romerske provinsen Lusitania
Akkurat det som er galt med denne provinsen. Ingen gjestfrihet.
Hvis man ikke får prøve varene...
...hvordan kan man vite om man vil kjøpe dem?
Vi vil deg ikke noe vondt. Vi ble sendt hit for å beskytte deg.
At du løp av sted fra oss må bety at du har noe å skjule.
Gjemmer du noe? Kanskje vi må visitere deg.
Dere fordømte romere kan dra hjem.
På grunn av sånne som deg, må vi være her.
Folk som ikke respekterer Romas autoritet.
Må dine barn bli spist av villsvin.
Romere!
Er du kjæresten hennes? Du ser mer ut som søsteren hennes.
Jeg sa jo at denne byen ville være interessant.
Du bør kanskje si at du vil være med oss. Han burde passe sine egne saker.
Det er ikke særlig sportslig.
Du burde kanskje gå en annen vei, min venn.
Du burde gå.
Et råd. Man kan ikke alltid stole på forsynet.
Det er best å ikke begynne en kamp du ikke kan vinne.
Hvem sa jeg ikke skulle vinne?
Folk som ligger blødende omringet av soldater pleier ikke å vinne.
- Men du taper ikke. - Nei.
Ikke i dag.
- Hvem er du? - Det spiller ingen rolle.
Er du soldat? En tidligere gladiator?
Kan du trene meg, til å gjøre det du gjorde? Å kjempe?
Vil du leve i fred må du tilgi plageåndene dine.
Tilgi romerne kan jeg aldri gjøre.
Lusitania er kanskje langt fra Roma, men de styrer oss, og de er overalt.
Kan du ikke akseptere det, blir livet ditt hardt. Jeg kan ikke hjelpe deg.
Kom til saken, Kaeso.
- Folk ble uenige. - Ja, jeg vil håpe dere ikke var enige.
Det var et vanlig slagsmål i en taverna. De avreagerte.
Får jeg spørre hvorfor dere var uenige?
Det er ikke verdt din tid.
Det var en kvinne. Det var en æressak.
Jeg har ikke fått noen rapport om en hendelse.
Stedet er ganske avsides. Vi burde ikke ridd dit.
Nei, det burde dere ikke!
Vi ga mer enn vi tok imot. Det kan jeg forsikre deg.
Vi var overmannet.
- Men vi vant. - Det får jeg håpe.
Vi vil jo ikke at lokalbefolkningen skal tro at våre menn er svake.
De fikk ikke det inntrykket. Det kan jeg forsikre deg om.
Tre av!
Kan jeg last Roma for kvaliteten på soldatene i garnisonen vår?
Passer medisinen ikke sykdommen?
Det er godt mulig.
Vi er langt fra Roma. Men er det ikke en feil-
- å la keiserdømmet voktes av så svake, udisiplinerte tropper?
En mindre erfaren ville si "Styrk disiplinen, vær strengere."
Men jeg sier deg, det ville ikke gå. Roma må sende bedre soldater.
Jeg har fortalt det gjentatte ganger, på dine vegne.
Jeg vet det. Romas stillhet er et klart svar.
- Nero holder seg sysselsatt. - Med konkubiner, spill og orgier.
En gave kanskje? En hyllest fra provinsen vår som minner Roma om vår verdi.
Hva har vi her som Roma ikke alt har?
Kork. Og her nær havet har vi matvarer som Roma bare kan drømme om.
Vi snakker om Nero.
Denne Kaeso og striden om kvinnen gir meg en ide.
Vi sender kvinner!
Ferske konkubiner til Nero.
Vi kan sikkert finne noen blant lokalbefolkningen som behager ham.
Urørte, ufordervede.
Vil ikke det opprøre lokalbefolkningen?
Vi velger dem fra de fattige og betaler dem vel, så går det bedre.
Jeg forstår.
Gleder gaven Nero blir han mer villig til å sende oss bedre soldater.
Kan du vise deg på et så fint sted i den tilstanden, Adrian?
Vel, jeg har en unnskyldning. Hva er din, Caius?
- Har du ligget med fårene igjen? - Jeg har en jobb, iallfall.
Jeg har større ambisjoner enn overlevelse.
- Jaså? Som du ser ut? - Det var nok søsteren hans, Lucia.
Hvis hun hadde gjort det, ville mine sår vært langt verre.
Du har drukket for mye.
Du vil finne det du søker etter i landsbyen nedover elven.
De kom rett fra Asorene. Flyktninger. Du kan få hvem du vil.
Vil du at vi skal ta oss av det, eller gjør deres karer det?
Dere får bra betalt om dere er diskré.
Ja, ingen kommer til meg for en oppvisning.
For omkostninger. Resten når du leverer.
- De skal bli konkubiner for keiser Nero. - Det skal skje.
Dårlige nyheter.
Sergius og romerne planlegger noe. Vi må stoppe dem.
- I går traff jeg en slags leieknekt. - Vi kan klare det selv, Adrian.
Nei, han er ingen vanlig leieknekt. Men jeg kan behøve noen slanter.
Hvor er du?
- Unnskyld, kan jeg hjelpe deg? - Jeg har ikke råd.
Jeg vil ikke ha penger, bare ha en å prate med.
Jeg leter etter noen. Ikke så ung, men ikke så gammel som du.
Bastant man. Har en stav, men trenger den nok ikke.
Kanskje det. Folk bor her fordi de vil være i fred.
Jeg vil bare takke ham, og tilby en jobb.
- Han bor der oppe. - Takk.
Du tror kanskje at det er tilfeldig at vi møtes, men det er det ikke.
Så du forlot byen for tryggere trakter.
Dessverre ikke.
Jeg vil ikke trene deg. Det leder bare til smerte.
- Jeg vil tilby deg en jobb. - Nei takk.
Du har ikke hørt tilbudet mitt.
Når en mann som ser fattig ut tilbyr jobb er den sjelden verd å tenke på.
Hår på hva jeg har å si.
De vil ta kvinner og gi Nero konkubiner.
De velger det ikke fritt, og de er ikke født som slaver.
De blir stjålet, og det kan jeg ikke godta.
Vil du hjelpe meg å stoppe denne forbrytelsen?
Griper man inn i hver urett i verden får man slite dag og natt-
-til ens hjerte blir svart som kull.
- Bedre å passe seg selv. - Er uskyldiges lidelse deg likegyldig?
Hva er din plan for å stoppe det?
Det vil ikke bare være meg, uten en kadre av likesinnede.
De vil alle snart bli korsfestet i byens utkanter.
Hvorfor hjalp du meg før da?
Jeg gjorde det ikke for deg.
Gå nå.
Du burde tenke igjen på tilgivelsen.
Herre. Jeg vet at jeg ikke alltid har valgt rettskaffenhetens vei.
Jeg har syndet.
Men du har alltid vist meg veien.
Nå ber jeg om din veiledning nok en gang.
Siden mitt arbeid i Calixto var over, har jeg søkt tegn som veileder meg.
- Hva heter du? - Melina.
Last dem opp.
Bra. Åpne kjerra.
Sånn. Det holder.
Det tar minst en uke å reise til Roma.
Rasjonene holder ikke til flere.
Så det er din lott.
Fort! Del dere!
Det der gikk jo ganske bra.
Jeg tror gaven din vil bli verdsatt.
Jeg har et spørsmål til deg, Cyprianus.
Hvordan visste de som prøvde å blande seg inn om operasjonen?
De var vel fra flyktningeleiren.
Var de det?
Jeg fikk en sterk følelse av at de prøvde å sabotere operasjonen.
De prøver bare å beskytte sine kjære.
Om det er et slags organisert opprør i regionen vil jeg vite det.
Det virker veldig usannsynlig. Men jeg skal undersøke det.
Gjør det.
- Romerne... De tok... - Jeg vet det. Jeg har vært i leiren.
- Jeg vil bli med deg. - Hvis du er villig til å dø, bli med.
- Hva har du for våpen? - Kniven min.
Bruk den bare som siste utvei. Hvis de fanger deg, kan du begå selvmord.
- Har ikke råd til å drepe romere. - Har du sett hva de gjør?
Dreper du én, jager hele legionen deg.
Skad dem, ydmyk dem, da overlever du kanskje.
Stopp kjerra.
Gjør som jeg sier ellers kaster jeg deg av.
- Du er gal. - Har aldri sagt noe annet.
Så det er leieknekten din.
Han er verdt langt mer enn vi kan betale.
Det er ingen fare.
Kom.
Er du uskadd?
Det er ikke trygt for dere her lenger.
Har du noe sted dere kan reise?
Ja.
Pakk sakene deres og reis før romerne vender tilbake.
Dere burde alle forlate provinsen snart.
Romerne vil forfølge oss. Det er bare et tidsspørsmål.
Og hvor skal vi da? Dette er vårt hjem.
Jeg ble født her. Vi er herfra og de er ikke det. Vi vil ikke flytte.
Det hadde vært bedre å slutte å krige. Dere dør om dere fortsetter å krige.
Kanskje det, mann jeg får min hevn.
Du har kampånd, men du er ingen match for romerske soldater.
De sender en styrke for å hevne for denne hendelsen.
- De vil få sin hevn. - Jeg bryr meg ikke om jeg dør.
- Jeg vil aldri slutte å kjempe. - Adrian...
De varme kroppsvæskene styrer ham. Som alltid.
Men han har gjort så mye for oss.
Vi er frie menn, men statusen vår er bare litt høyere enn slavers.
Adrian førte oss sammen. Han inspirerte oss med en ide.
At en dag skulle romerne ikke lenger styre.
Det betyr noe fra en som vant over så mye.
- Hva mener du? - Adrian er foreldreløs.
Faren hans døde da han var liten. Moren hans oppdro ham alene.
Hun hadde Adrian og en jente, Lucia.
En dag, da romerne kom til landsbyen, ville de ta moren hans som et trofé.
Da hun nektet, ble de sinte.
De mishandlet henne til hun døde. Adrian var bare en gutt.
Siden har han tatt seg av søsteren alene.
Derfor hater Adrian romerne. Og alle som utnytter folket vårt.
Hvor bor Adrian?
La henne være i fred! Hun har ikke noe med dette å gjøre!
Kanskje.
Slipp henne, så følger jeg dere frivillig.
Ja, du blir med oss.
Hun også.
Du skal til Neros palass. Takket være deg.
Legionærer!
Dere skjemmer dere ut!
Senk sverdene og vend tilbake til brakkene deres.
Vende tilbake til brakkene våre? Ja da.
Jeg jobbet på galeier i tre år. Seks år til på arenaene.
Jeg har drept måter du ikke engang kan forestille deg.
Hvis du ikke går kommer jeg til å lemleste deg.
Og siden skal jeg finne familien din og drepe dem mens de sover.
Når jeg har gjort det, vender jeg tilbake og dreper deg.
Så tenk deg om før du velger ditt neste trekk.
- Hvem er du? - For deg er jeg ingen.
Glem alt du vet om meg. Og glem dette stedet.
- Jeg hadde alt under kontroll. - Ja, jeg så det.
Takk.
Du merker sikkert at broren min er like ydmyk som han er klok.
Vel, han har et visst mot.
Jeg heter Lucia Bardilo.
Jeg er Judah Ben-Hur.
Den Ben-Hur som bygde Calixto-katakombene i Roma?
Moren vår ville besøke dem.
Er du Judah Ben-Hur?
Hvordan havnet du i Lusitania?
Flaks og guddommelig forsyn.
Før rikdommene mine rant ut, rakk vi å bygge ferdig katakombene.
Jeg er takknemlig for det.
Men siden kom en tyfussmitte fra Tiber.
Mange døde.
Blant annet min kone og barn.
Da jeg begravet dem, tok jeg hestene mine og reiste rundt i keiserdømmet.
Så havnet jeg her. Ingen som ville meg noe vondt.
Jeg trodde jeg skulle leve her i fred.
- Beklager at jeg har blandet deg inn. - Det var mitt valg.
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Takk.
Ikke takk meg. Takk din venn Caius.
Det er han som sa hvor du bor.
Jeg kom ikke for å redde deg fra romere.
Jeg har ombestemt meg om å trene deg og brødrene dine.
- Men på visse vilkår. - Så klart.
Er du villig til å gjøre alt for å stoppe romerne?
Å dø?
Ja.
Da skal jeg trene dere begge.
Når vi har påbegynt dette, er det ingen vei tilbake.
Så dere må begge kunne klare dere selv. Går dere med på det, kan vi fortsette.
Gå og pakk sakene deres.
Cæsar ble drevet tilbake fra Britannia av krigere på stridsvogner.
Ja, en glemt kunst.
Stridsvogner er vanlige i arenaer, men i feltslag er det kavaleri som gjelder.
Jeg leste at det var to krigere i dem.
En kusk, en med armene fri, som iblant hoppet av og angrep til fots-
- og siden hoppet tilbake før motstanderen rakk å angripe.
Hun leser mye.
Kan du lære meg å kjøre en stridsvogn?
Jeg kan ri.
- Før mor døde, hadde vi mange hester. - Hun er en god rytter.
Jeg kan skyte med pil og bue og bruke slynge.
Mange skogshøns og ekorn har falt for hennes piler.
Å jakte med bue er ikke det samme som å krige med bue.
Klarer du å skyte på et menneske?
Om det er en romer, gladelig.
Dere har samme ressurser som alle motstandere.
To armer, to bein, og et hode å styre dem med.
Hvis dere er vellykket, får dere beholde de ressursene-
- selv om motstanderne deres gjerne vil ta dem fra dere.
Adrian, stig fram.
Angrip meg.
Målet er ikke å reagere på fienden.
Målet er å forutse deres bevegelser.
Bra.
Hvis man bruker sverd eller andre våpen med klinger, -
- er det et begrenset antall bevegelser man kan gjøre.
Hvis man studerer hvordan angrep begynner, kan man imøtegå dem.
Angrip meg.
Hvis man kan observere fienden, kan man forutse deres drag og kontraslå.
Observere, forutse, kontraslå.
Ellers er man på defensiven.
Da blir ens kontraslag ute av balanse.
Dere skal lære fintene for alle våpen og hvordan man kontrer dem.
Del dere opp i par.
Vi begynner med en rett støt.
Sier du at du ikke kunne finne de ansvarlige?
Ja. Det stemmer.
Hva tror du deres motiv var?
Jeg vet ikke.
Cyprianus, du har kilder her.
Er det en engangsforeteelse eller tegn på et opprør?
Det er noe uro blant folket.
Jeg vil ikke kalle det organisert. Det er nok personlig.
- Personlig? En fornærmelse mot meg? - Jeg tror...
Å, hold kjeft! Hold deg i forlegningene til du tilkalles.
Jeg mente ikke mot deg, men at de mislikte at de ble tatt til konkubiner.
Sånne episoder kan ikke tolereres.
Kan Romas lov trosses begynner de å tenke på løsrivelse.
Våre represalier må komme straks og være nådeløse.
Prøven vår er hvordan vi bruker denne fornærmelse til vår fordel.
Soldatene her er ubrukelige i sånne situasjoner.
Hva gjør man når kniven er sløv, Cyprianus?
Kvesser den.
Ja, men er stålet dårlig blir den snart sløv igjen.
Vi trenger nye kniver.
Hvor finner man sånne kniver?
Krigen i Kartago begynner å ebbe ut, så mange gode leiesoldater søker jobb.
Jeg tror ikke vi trenger å lete lenge for å finne våre nye kniver.
Atticus, veteran i X Legion. Tjenestegjorde i Gallia.
- Nå fri til å utøve et lønnsomt yrke. - Var du gladiator?
Jeg ble trent ved Ludus Magnus i Roma, og vant min frihet.
Jeg vervet meg til X Legion.
Fikk du ærbar avskjed?
Det var en ære å kjempe sammen med de mange som døde i X.
Å leve når så mange døde, fikk meg til å tenke på mitt livsmål.
Og fant du dette mål i livet?
Ja, å samle brødrene mine og søstre til å tjene Roma.
Jeg forstår. Jeg takker deg, Atticus.
- Laquearius. - Du må ikke si alle navn.
Vi har alle gått til arenaen.
- Er du en sagarter? - Ja, herre. Jeg er fra Zagros.
- Jeg kjempet og vant i Roma. - Kan du vise meg hvordan?
En frivillig?
Takk. Du kan slutte deg til oss.
Dette er Tauri fra Dacia.
En sveber?
Kan han snakke?
Ikke så vidt vi vet. Men han forstår, og øksen taler høyt nok.
Er han døv?
Nei, det antas at han bevitnet sånne grusomheter i sin ungdom
da landsbyen hans ble plyndret at han mistet talens makt.
Og han bærer ikke nag mot romerne?
Det var ikke romerne. Det var budinene.
Å, de uslingene.
Han hjalp Roma å drive dem tilbake
til den mørke skog der de råtner og gror.
Det er ikke mange andre som ville uroet meg.
Velkommen, sveber.
Og hvem kan du være?
Jeg er Veleda Araeo.
Jeg ble trent på Collegia Iuvenum i Roma til å bli gladiatrix.
Du var en slave?
Jeg er en fri kvinne, datter av Quillius Araeo, gladiator i Roma.
Du var en venatore? Du drepte dyr i arenajakter?
- Ja. Jeg kjempet også i arenaen. - Mot kvinnelige gladiatorer?
- Det er vanlig. - Du har vel kjempet mot menn?
Det er ikke vanlig i arenaen.
Jeg kjempet med Lucius Caedicius' garnison i slaget ved Teutoburgerskogen.
Jeg sto side ved side med centurionen.
Jeg kan ikke si sikkert, men jeg tror at de fleste av dem var menn.
Da festningen falt, var hun en av de som ble og kjempet
for å gjøre det mulig for legionen å unnslippe.
Det var en mørk dag for keiserdømmet. Du har hedret Roma.
Lykken har smilt til oss, Cyprianus.
Dette er Braga.
Den siste av Gallaeci-stammen, som kjempet så godt at hun fikk leve
på ett vilkår, at hun kjempet i arenaene i Roma.
Den galleciske ånden er velkjent i disse trakter.
Kanskje en demonstrasjon med kastekniver?
- Er disse en tradisjon blant ditt folk? - Nei, herre.
- Jeg har aldri sett maken. - Jeg laget dem selv.
Imponerende.
Velkommen til vår kadre, Braga.
Dette er Khutu.
Hun tilhører Xiongnu-klanen, en stor stamme med bueskytter og ryttere
som streifer på den store steppen øst for keiserdømmet.
Og hvordan havnet du her ved havet så langt hjemmefra?
Menn her blør og dør på en måte
som er langt overlegen menn fra mine hjemtrakter.
- Hvorfor det? - Jeg vil ikke kalle dem svake.
Men et liv innendørs borte fra vinden og himmelen
gjør at de faller fortere til jorden.
Velkommen, Khutu.
Herre, jeg vil ikke være frekk,
men vi søker soldater, ikke arena-underholdere.
Cyprianus, jeg verdsetter dine råd. Men du viser din manglende erfaring.
I mange fjerne provinser kjemper kvinnene sammen med mennene.
Sånne krigeres tapre natur har mange skrevet om.
Borger Atticus for dem uten forbehold så holder det for meg.
Som du vil.
Dere samles ved XVII Legions garnison ved daggry.
- Der får dere instruksjonene deres. - Takk.
- Jeg mente ikke å være frekk. - Jeg setter pris på at du snakker fritt.
Så la meg stille et spørsmål.
Hvilken metode ville du brukt for å få tak i de som besværer oss?
Jeg ville funnet Sergius.
Noen han leide må ha avslørt planen vår.
Den beste måten å forutse folks reaksjoner
er å se hvordan de reagerte i fortiden.
Med det i tankene, foreslår jeg en annen strategi.
En der det ikke spiller noen rolle hvem sine lepper som forrådte oss.
Som faktisk kan dra nytte av lekkasjer.
I arenaen har kvinner blitt stilt mot dyr og andre kvinner,
men i en virkelig kamp, fins ingen sånne regler.
Din motstanderes størrelse må tas på alvor. Rekkevidde er en fordel,
men med hurtighet og smidighet kan man overvinne en større motstander.
Vit hvor du skal støte. Vær våken så du tar sjansen når den kommer.
Bruk din motstanders vekt og hastighet mot dem.
Bedre.
Høyrestøt.
Venstreutfall.
Høyreutfall.
Høyere opp.
Lavere ned.
Bra. Nå fortere.
Rett støt.
Venstreutfall.
Høyre side.
Høyt opp.
Lavt ned.
Veldig bra. Nå bytter vi roller.
Jeg er klar til å rive i filler romerne som en illyrisk villhund mot en hare.
- Du snakker som en trakéer, Aurelia. - Jeg skal drikke romersk blod.
Still dere opp!
Er dere klare til å møte romerne?
Klar?
La oss se det.
Er du klar?
Klar?
Nei?
Tror man at man har mestret noe, er man ikke lenger mester.
Da er man en tåpe.
En klok mann kjenner begrensningene sine
og velger ikke kamper han har liten sjanse til å vinne.
Tenk på det.
Så hvordan klarer vi oss? Overstiger vi forventningene dine?
Om man kunne drepe med vitser, ville du vært en mester.
Tro meg, jeg har forsøkt. Det er akkurat like ineffektivt.
Du har to ting som taler for deg. Du er ung, og du er fast bestemt.
Men du er sta og rask til å ruse inn i strider.
- Du må lære kontroll. - Når er vi klare til å krige?
To, kanskje tre år av konstant trening.
Da overlever du kanskje et møte med sånne soldater de har her.
Og de er ikke erfarne veteraner. Om du skulle møte en soldat fra Roma,
en som har deltatt i kampanjer eller med bakgrunn som gladiator,
ville mulighetene dine til å overleve minske raskt.
Jeg har ikke tid til å sitte og gjemme meg i skogen.
Angriper du nå, vil striden bare huskes for hvor kort den var.
Ah, men du sa ikke hvem som ville seire.
Hvorfor har du det så travelt med å dø?
Skal jeg styres av romerne, kan jeg like gjerne være død.
Lær meg hvordan mann fører stridsvognen.
Lær deg det grunnleggende først.
Så begynner vi med strid til hest.
Samle dine menn og leiesoldater.
Gi meg en time. Jeg skal gi deg det du trenger.
Ikke mye. Romerne tok de fleste våpnene da de erobret oss.
Iberisk stål.
Romersk stål, fundamentet for deres imperium.
Det brukes til deres sverd og spikerne i deres festninger.
Kunsten bak romersk herdet stål er hvordan de erobret så mange.
Far arbeidet i marmorgruvene til han døde av slitet.
Mange av sverdene ble støpt der.
Våpen som disse bør brukes som en siste utvei.
Det er derfor vi trener, for å drepe romerne.
Nei, dere har lært hvordan man overlever.
Adrian!
Romerne er i landsbyen. De samler sammen folk ved muren.
De jager etter de som grep inn i raidet mot leiren.
Bli her, alle sammen. Hvis dere vil leve videre, ikke gå.
- Men de er mine folk! - Du er ikke klar.
Lucia, bli her.
- Det er meg dere søker. - Var du alene ansvarlig?
Jeg leide noen leiesoldater. De var dårlige og er ikke lenger med meg.
Du vet vel at forbrytelsen din straffes med døden?
Å, jeg håpte jeg kunne belønnes med en villa i Kypros,
men jeg er ukjent med nåværende romersk lov.
Gode herre...
Jeg foreslår at vi sparer Roma kostnaden av en rettssak.
Og den langtrukne rettsprosessen...
...her i vår fine provins. Jeg foreslår at saken avgjøres ved sverd.
- Det er vel ukonvensjonelt, herre. - Stillhet.
- Men han er ubevæpnet. - Selv skyld.
Sett i gang. Gjør slutt på ham.
Som du ønsker.
- Jeg sa at dere skulle bli. - Var takknemlig at vi ikke gjorde det.
Hvis du vil leve, gå nå.
Du kommer til å bli drept.
Mulig det, men om vi alle dør, hvem skal fortsette kampen?
Vi må retirere til garnisonen. Samle forsterkninger.
Jeg tror det er klokt. Jeg angriper dem mens Kaeso retirerer til fortet.
- Unna vei. - Vi retirerer ikke.
Bli du, men vår legatus må tilbake og pleies.
Jeg har sett mange sår. Det ser ikke livstruende ut. Vi blir.
Vil du virkelig ignorere en direkte ordre fra en romersk offiser?
Hvis det blir kjent at vi ble beseiret av en mann og en bande unger,
hvor ofte vil jeg få nye oppdrag? Vi blir, og vi skal seire.
Send et sendebud til garnisonen. Vi blir og kjemper.
Det er ikke verdt å miste alt for ett liv.
Jeg vil bli og kjempe.
Tenk på søsteren din.
Caius!
Gå. Få ham i sikkerhet.
- Ellers har din venn dødd forgjeves. - Nei! Jeg kan bli og slåss.
Din død her vil ikke bli husket. Gå nå!
Gå! Gå!
Henrett ham.
Hva heter du?
Hvilken rolle spiller det for deg?
Kroppen kan dø, men navnet kan leve videre. Gi meg ditt navn.
Navnet mitt er Judah Ben-Hur.
- Hva venter dere på? Henrett ham! - Det navnet er verdifullt i Roma.
Ta navnet, du! Gi meg hodet hans!
Denne mannen skal ikke henrettes i dag.
Du våger å trosse meg?
Denne mannen er verd mye mer levende enn død.
Ta ham tilbake til arenaene så tjener vi tifoldig det du betaler.
Jeg skal henrette mannen selv.
Jeg kom ikke hit for å spille romersk blod,
men om mer blod spilles, vil en del av det være romersk.
Jeg skal få dere henrettet for dette.
Du er en av mange som har sagt det.
Dette er ordrenekt. Hvordan kan jeg akseptere...
Hør på meg, herre. Forsiktighet kan være best nå.
Ville vi ikke æres mer i Roma om vi sender fangen til arenaen,
der hans død kan motsvare hans ry?
Kanskje, men om vi lar dem dra, hvem tar opprørerne som flyktet?
Unnskyld, herre, men jeg vet at disse opprørere knapt er menn.
Kaeso, når din mening er ønsket, vil jeg be om den.
Dere ble ansatt for å utrydde disse opprørerne, med alle midler.
Å fange en da mange flyktet er ikke et fullbyrdet oppdrag.
Du vil enkelt fange dem med tanke på hvordan de kjempet i dag.
Han er den eneste verd å fange.
Vi kan fange disse skurkene på kort tid. Men det kan også finnes en måte
som lar Atticus ta denne Ben-Hur til Roma og samtidig lokke fram de andre.
- Om jeg får være så djerv. - Fortsett.
La Atticus ta Ben-Hur på en stor vei, sett av mange når han forlater stedet.
Da får Ben-Hurs medhjelpere vite det.
Vi kan legge oss i bakhold på veien og ta dem med overraskelse.
Greit.
Opp med deg.
Hva er det svakere av kjønnene?
Er det åkeren som grøden vokser i
eller det som bare planter frøet?
Er det ikke en vanskeligere jobb å vokse og pleie grøden for avling,
enn å legge et enkelt frø i mulden?
Jeg tror at din muld har sett mange frø.
Hvis du vil at fruktene dine skal henge, Dio, bør du tie.
Takk, Atticus. Jeg ville foretrekke å ikke skitne til bladene mine.
Hva snakket vi om? Å ja, det svakere kjønn.
Khutu, vet du hvem han er?
En som gudene ikke gagner.
Hva med deg, Veleda?
Jeg vet ikke, og jeg bryr meg ikke.
I Roma får vi en annen reaksjon på navnet Ben-Hur.
Hva tror du?
I gamle tider var navnet ditt kjent fra Judea til Hispania.
Jeg mistenker at i Roma vil mange nyte din død i arenaen.
Kanskje skjebnegudinnene lar deg leve. Det er opp til gudene.
Eller skal jeg si Gud i ditt tilfelle? Du antok den nye religionen.
La meg spørre deg, hvor er din Gud nå?
Kan du ikke snakke? Veien til Roma er lang og slitsom.
Vis litt takknemlighet. Mor oss med noen historier fra gamle tider.
Var du ikke galeislaven som kjempet mot makedonierne til siste mann?
Er ikke det Ben-Hurs historie?
Den som reddet den romerske konsulen, og ble adoptivsønnen hans?
Red stridsvogn i Roma i den blodige arenaen?
Kan du ikke snakke?
Jeg kunne ha hogget hodet av deg som den tåpen befalte.
En med dine evner kan til og med bli satt pris på av Roma. Alt er mulig.
Hva sier du, gamle mann?
Hva er det du grubler på så alvorlig?
Ber du til din Gud for en rask død?
Han ber for stillhet.
Men romernes bakhold da? Vil de ikke berøve oss byttet vårt?
Svaret er enkelt. Vi tar en annen vei. Romerne vil aldri finne oss.
Caius, Caius, se på meg! Se på meg!
Dette kommer til å gjøre ondt.
1, 2, 3...
Hold den trykt inn.
Ta deg av ham. Hils Lucia at jeg elsker henne.
- Du kan snart si det til henne selv. - Vær sterk.
Du kommer til å klare deg, Caius.
Jeg trodde ikke at jeg skulle dø så langt fra Roma.
- Ikke si sånt, herre. - Du må innse, Cyprianus...
Lov meg en ting.
Ta asken min til Roma.
Jeg skal ordne det, herre.
Du spurte tidligere hva jeg funderte på.
Jeg funderte på hvorvidt det var akseptabelt å ta et liv igjen.
Jeg er nysgjerrig på svaret ditt.
Jeg bestemte meg for at jeg kunne ta et liv
hvis jeg lot den hvis liv jeg skulle ta, ta det valget.
Hvis du vil leve, slipp meg og forlate dette stedet.
Hvis du foretrekker å dø, bli her.
Valget er ditt.
Veldig sjenerøst av deg.
Hadde vært du ikke en så verdifull vare, ville jeg partert deg der du sitter.
Så du har bestemt deg?
Tauri, bli her. Vokt Ben-Hur.
Alle andre, kom med meg!
Skal vi fremdeles ta ham levende?
Nei.
Gi meg dem.
- Hestene står feil! - De står rett.
Den skal være venstre og den høyre!
- Er det ille? - Håper vi ikke må svinge kraftig!
- Siden når har hester sider? - Hvis du hadde hørt...
Jeg hørte! Jeg husker ingenting om hester som har sider!
- Jeg ba deg ikke blande deg inn! - Vel, det er litt sent for det!
- Og en takk hadde vært hyggelig! - Takk!
- Hvor mange? - Tre, nærmer seg raskt.
Ikke ennå! Vent til de er innen rekkevidde.
Gå! Etter dem!
Denne tøs kan ikke bety noe om du er så ivrig etter å la henne dø.
Vil du at hun skal leve, var smart. Overgi dine våpen.
Ingen av dere er verd noe. Jeg er ute etter Ben-Hur.
Hvis jeg ville gi deg Ben-Hur ville jeg likevel være død.
La det skje.
Hva heter du?
Atti...
Si det til fergemannen.
Hold denne mot såret.
Kommer hun til å overleve?
Det kommer an på henne.
Er du virkelig Ben-Hur?
Jeg følger med dere om jeg må.
Men la dem være.
Nok blod har flytt i dag.
Stillhet.
Jeg er sønnesønn av Quintus Arrius, Romas konsul.
Som gutt moret bestefaren min meg med fortellinger om Ben-Hur.
Den jeg satte pris på mest var hvordan Ben-Hur reddet min bestefars liv
da makedonske pirater senket galeien hans i det store havet.
Du reddet ham selv om han var romer.
Du var adoptivsønnen hans, hva?
Det er sant.
Da skal du gå i fred.
Du har Cyprianus Arrius' ord.
Med en større styrke kan vi knuse romerne.
Når Lucia og Caius har kommet seg
kan vi begynne å rekruttere en hær av frie menn. Trener du dem...
Åpen krig mot romerne er ikke noe jeg er interessert i.
Men om du trenger hjelp en dag, rop mitt navn.
Hvis du roper det høyt, kanskje vi treffes igjen.
.:: Først på www.hounddawgs.org ::.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad